\input texinfo
@documentencoding utf8
@settitle Vanhoja lauluja 1.0

@copying
This is a short example of a complete Texinfo file.

Copyright @copyright{} 2016 Free Software Foundation, Inc.
@end copying

@titlepage
@title Vanhoja suomalaisia lauluja
@page
@vskip 0pt plus 1filll
@insertcopying
@end titlepage

@c Output the table of the contents at the beginning.
@contents

@ifnottex
@node Top
@top GNU Sample

@end ifnottex

@menu
* Tatu Pekkarinen::    The first chapter is the
    only chapter in this sample.
* Hannes Saari:: toinen luku
* Index::   Complete index.
@end menu


@node Tatu Pekkarinen
@chapter Tatu Pekkarinen
@cindex Tatu Pekkarinen

Tatu Pekkarinen syntyi Kuopiossa.

@node Laulu almanakasta
@section Laulu almanakasta
@cindex Laulu almanakasta

Viisas kirja kun vietävä
on allakka kaekkitietävä.
Tää Helsingissä on räntätty
ja tietoja tääteen päntätty.

Muut kirjat on turhia koruja,
jonnijjoutavia loruja.
Ne pilattu on paljolla hinnalla,
mut ei ne riitä allakan rinnalla.

Allakka sannoo aejalleen,
tähtein liikunnot laejalleen.
Se tietää aaringon nousuista
enemmän kun riätäl housuista.

Ja tästä nyt näkköö tuhmattii,
millon on vietettävä juhlattii;
millon on piettävä kestiä,
tai piijalle tarjottava pestiä.

Ja tiijot tämä antaa oekijat,
millonka lehmät poekiivat,
kun emännällä allakan laejassa
merkit on tietyssä paekassa.

Jos ostettava on hevoskapukat,
kärrit, piiskat ja patukat,
tää markkinat neuvoo tarkalleen,
mut hintoja ei sano markalleen.

Jos sinä tyttöö riijustat,
on hyvä, jos allakasta tiijustat,
millon sitä vihille poukuttais,
että akat eivät suutasa loukuttais.

Ja sitten kun suahaan lapsia,
ehkäpä usseita satsia
ja lapsille pitäs olla nimiä
- no niitä tiäl' on pitkiä riviä.

Allakka ei puhu paksuja,
eikä ota neevosta maksuja,
se lateloo kun täävestä kontista
Helsingin horisontista.

@node Muistoja Suomesta
@section Muistoja Suomesta
@cindex Muistoja Suomesta

Nyt laatinut olen minä laulun taas
viime aikojen elämästä Suomenmaas.
Monenmoisessa oltu on touhussa,
kun tapeltu on Helsingissä, Oulussa.

Sota suuri on käynyt yli Suomenmaan,
on Iivanat kärrätty Moskovaan.
Punakaartin veri nyt on vakinnut
ja nyt Suomes' on puhdasta, eikös juu.

Punatautia Suomessa on hoideltu,
siinä monen sortin rohtoja koiteltu.
Tuli Saksasta pillereitä parhaita,
mutta maistella olivat ne karvaita.

Ei nälkää Suomes' ole kärsitty,
kun on leipäkortin laitoja järsitty,
ja on kuningasta katseltu kuvissa
sekä prinsseistä haaveiltu unissa.

Meillä kovasti on kuningasta kaipailtu,
sitä rahalla ja kortilla haikaltu.
On jonoteltu Saksan Villen ovella -
tuo kruunuja vesti rahapovella.

Piti Saksasta saada mitä parhainta
noita Vilhelmin poikia armaita,
mut' Ville meitä kaupoissa jutkautti:
hän raihnaisen prinssin meille sutkautti.

Mut' otettu me olis' vaikka murjaani,
siksi prinssillä meidät ihan hurmattiin.
Sille herrat jo asunnonkin aitaili,
rouvasväki paitoja paikkaili.

Mut' purkaa ne kaupat piti kumminkin,
sillä Villekin itse teki konkurssin,
ja Englantikin nöitä on neuvonut niin,
että heittäkää se tavara jo hemmettiin.

Suomen kruunukin - missä liene rustattu -
mutta pilalle se varmasti on kuskattu
se on toisille ahdas ja toisille suur'
eikä kellekään se näytä nyt kelpaavan juur'.

Mut' mihin sitten kruunua käytettäis,
jos sopivata päätä ei löydettäis?
No kukaan kuutta tarvitse ei vitsailla
sillä voi vaikka perunoita mittailla.

@node Pieni sydän
@section Pieni sydän
@cindex Pieni sydän

Niin pieni ihmissydän on,
vaan avara ja pohjaton.
Se kätkee suuret unelmat
ja vihan lemmen maailmat.

Riemujen rikkaus ja surujen summa
onnekas rakkaus ja tuskakin tumma
syömmehen pienehen mahtua voi.

Onnea, iloa, oi,
aatosta jaloa ja alhaista mieltä,
tunteitten paloa ja kylmyyttä sieltä
syömmestä pienestä löytyä voi,
kaiken min kohtalo soi.


@node Hannes Saari
@chapter Hannes Saari

@node Kaivosmies
@section Kaivosmies
@cindex Kaivosmies

Syvyydessä alla maan mä aherran
ja niukan leipää kullan saan, kun ponnistan.
Ei tuiki säde auringon - yö yllä mun.
Ma olen täällä turvaton ja unhotun.

Työtä, jotka annatte tuot miettikää:
kun teil' on kaikki mannut maat, mit' mulle jää.
Työn raadanta, työn rasitus on osa mun.
Kun tulee vanhuus raukeus niin unhotun.

Päättynyt on päivä kaivosmiehelle
toi iltakello huojennusta kiuluille
hän syvyydessä valkealle auringon
ei silloin enää paina kaira ahdingon.

@node Kulkurin masurkka
@section Kulkurin masurkka
@cindex Kulkurin masurkka

Äitini mua tuuditti,
liikutti, kiikutti,
kehtoa pientä heilutti
muinoin kuin olin lapsi.

Laulunsa yössä hiljaa soi,
aamun toi, viihdyn toi.
Ei kauniimmin kukaan laulaa voi,
äitini lumihapsi.

Uinu, oi uinu, voimia vielä
tarvitset siellä elämän tiellä,
leivän kun oman otsasi hiellä
vieraasta maasta kaivat.

Uinu, oi uinu, pienoinen piltti,
lapseni kiltti, äitini virkki,
Ulkona halla viljamme niitti
palkaksi jätti vaivan.

Kiitos nyt emon neuvoistas,
holhoistas, huolloistas,
kulkijanteitä maailmas
vaikka mä polo harhaan.

Kehtohon jätin lapsuutein,
maailmaan vein miehuutein.
Anteeksi anna, väärin jos tein,
kun toiveesi petin parhaan.

Nyt luonto on mulla kulkijapojan
tyttösen oman sievän ja soman
laulaen vaikka toisenkin otan,
kulkijapoika valtaan.

Näin eläen täytän toivon sen,
ainoisen, viimeisen:
ollos sun elo riemuinen
pois kurjuuden kuri alta.

(Lempeni salon kätkös on,
muille se on tuntematon.
Minulle aarre arvaamaton
on impeni kultatukka.

Häntä mä yksin muistelen vain
kulkeissain, laulaissain.
Vaikka mä olen harhaava kai
ihanteeni on se kukka.

Ja vaikka ois joka hetkellä uus
ponnekuus, riemukkuus
vaikka ois mulla lempiä kuus
unhoon en häntä paina.

Et täyttyisi emon toivomus tuo
lempesi nuo säästellen suo
tunnepa tuhat sielusi luo
vaan yhtä sä lemmi aina.)

Ei kulkinan katu kultaa lie
se tuskan tie yöhön vie.
on raskas ja karu harhaavan tie
ja polkujansa vilu vainoo.

Ja sittenkin sydän huolia vail'
lapsen lail, kuljin mail.
Laulajan mailla riemukkain
haaveeni uneen painuu.

Missä mun laisen määränpää
minne jää ruumis tää
synkeä kolkko syyskuun sää
kun haudallainko soittaa.

@noindent Suottahan sitä kyselen,@*
arvailen - tiedän sen@*
hautaa en kotikummulta saa@*
ma vieras mun polun voittaa.

@enumerate
@item
This is the first item.

@item
This is the second item.
@end enumerate


@node Index
@unnumbered Index

@printindex cp

@bye
